Översatt av: ThaKebab & Pirat
Text hämtad från: www.UNDERTEXTER.se
FÖRSONING
ENGLAND
Jag är klar med pjäsen.
- Har du sett mor? - Hon är säkert i sällskapsrummet.
Du får inte störa oss idag, Briony. Vi förbereder en stor middag för tio.
- Jag har hört att du ordnar en pjäs. - Vem har sagt det?
Djungeltrummorna.
- Vill du komma och se den? - Jag tror inte det skulle bli...
Kan jag få läsa den? Du brukade ge mig fina kopior av alla berättelser.
- Jag har sparat dem. - Jag vill ändå att du kommer.
Jag måste gå nu.
Jag behöver dig, mor!
Den är makalös, raring. Din första pjäs.
Tror du Leon kommer tycka om den?
The trials of Arabella, av Briony Tallis.
- Cee. - Ja?
Hur känns det att vara någon annan?
- Jag oroar mig över pjäsen. - Det kommer bli ett mästerverk.
- Tänk om tvillingarna inte kan spela? - Du måste vara snäll mot dem.
Hur skulle du känna om din mor åkte iväg med vad han nu heter?
Jag borde skriva en historia åt Leon.
Skriver man en historia med "slott" ser man skogen och byn nedanför...
I en pjäs...
Allt beror på andra människor.
- Cee. - Ja?
Varför pratar du inte med Robbie?
Det gör jag. Vi är bara inne i olika perioder.
Varför måste vi göra en pjäs? För att välkomna Leon.
- Jag hatar pjäser. - Hur kan ni göra det?
Om ni inte är med i pjäsen får ni stryk. Du har inte rätt till att ge oss stryk.
Vad sa föräldrarna att vi skulle vara?
Mottagliga.
Mottagliga. Det stämmer.
- Vad handlar din pjäs om, Briony? - Den handlar om...
...kärleken som är väl, men man måste vara förnuftig.
Ska du spela Arabella? Kan jag få spela henne?
Det skulle vara det bästa som händer mig på månader.
Okej.
- Jag förmodar att vi börjar läsa den. - Ska du vara Arabelle är jag regissören.
Ursäkta.
Jag börjar med prologen.
"Prolog".
"Det här är historien om Arabella som rymde med en pojke."
"Hennes föräldrar blev förtvivlade när hon flyttade till Eastborne."
Ja?
Inget. Jag tänkte bara titta.
Det här är privat. Du kan se pjäsen i kväll.
Då jobbar jag.
Får vi bada nu?
- Nej, inte nu! - Vi får för Cecilia.
- En halvtimmes rast skulle inte skada. - Cecilia? Cecilia!
- Kan vi få gå och bada, Cecilia? - Ja, varför inte? Håll er vid det grunda!
- Underbar dag. - För varmt för mig.
- Tycker du om boken? - Den blir bättre.
Jag föredrar Fielding på alla punkter.
Mycket mer passionerad.
- Visste du att Leon kommer hit idag? - Jag hörde det.
Han tar med sig en vän. Paul Marshall, chokladmiljonären.
- Är blommorna till honom? - Varför inte?
Leon säger att han är väldigt charmig.
Den gamle mannen ringde i går och han säger att du ska bli doktor.
- Hur ska man annars göra? - Du söker ett stipendium.
Jag ska betala tillbaka din far.
Det var inte alls det jag menade.
Låt mig hjälpa dig.
Vet du att det där var den dyrbaraste saken vi ägde?
Se upp!
Det behövs ingen uppmuntran.
Cee?
Mor?
- Var är alla, Danny? - Ingen aning, sir.
Vill du ha ett glas?
Whisky?
Leon!
Gud vad jag har saknat dig.
Min syster, Cecilia. Paul Marshall.
Var ska han vara?
I det blåa rummet. Mor vilar för hon har migrän.
Med denna värme så...
Det stora rummet bredvid barnkammaren.
Stannar den gamle mannen?
Troligen. Rusningstid hos regeringen.
Blir det ingen pjäs?
- Varför inte? - Fråga inte mig.
Jag trivs inte här.
Problem uppstår när nya märken kommer.
Ny marknadsföring, omförpackning och utseendeförändring.
Jag tror vår utmaning ligger i att sjösätta nya Amo Bar.
Källan på regeringen är väldigt pålitlig.
Han säger att vi har bra chanser att få med det som standardranson.
Och då måste jag öppna tre nya fabriker.
Fler om de inför värnplikt, vilket säkert händer om inte Herr Hitler lugnar sig.
Han kunde lika gärna ha köpt aktier i Marks & Spencer's.
- Den smakar dåligt. - Cocktail med is, rom och mörk choklad.
- Vem tror du vi mötte på vägen hit? - Robbie.
Jag sa att han kunde komma i kväll.
Robbie, husmoderns son, vars far lämnade hemmet för 20 år sedan-
-får ett stipendium till skolan och han hamnar på Cambridge med Cee-
-och de umgås nästan aldrig med varandra.
Har nån en cigarrett?
- Han funderar på att läsa till läkare. - Vad sa den gamle mannen?
Jag tycker du borde gå till huset och säga att han inte kan komma.
Varför? Har det hänt någonting?
- När kan vi åka hem? - Snart.
Vi åker inte hem. Det är en skilsmässa.
- Hur vågar du säga så?! - Det är sant!
Du får aldrig mer använda det ordet! Förstått?!
- Vad ska vi göra nu? - Det frågar jag alltid mig själv.
Jag heter Paul Marshall. Ni måste vara kusinerna från norr.
- Vad heter ni? - Pierrot - Jackson.
- Känner du våra föräldrar? - Jag har läst om dem i tidningen.
- Vad har du läst om dem? - Den vanliga typen av nonsens.
Prata inte om det här inför barnen.
Era föräldrar är underbara människor som bryr sig väldigt mycket om er.
- Vi fick dem när vi var på Liberty's. - Vilken föreställning?
Ja... "Att vara eller inte vara."
Jag tycker om dina skor.
De är köpta på Duckers. De gör en träsak formad som din fot.
Jag är hungrig. När äter vi?
Jag hjälper er med det ifall ni gissar på vad jag jobbar med.
- Du äger en chokladfabrik. - Det var ju ingen gissning.
En sån här i varje väska som alla i den Brittiska armén har.
- Varför får de gratis karameller? - De slåss för sitt land.
- Far säger att det inte blir nåt krig. - Han har fel!
- Vi kallar den Army Amo. - Amo, amas, amat.
Toppbetyg.
Det är tråkigt att allt slutar på "o." "Polo" och "Aero."
Och "Oxo" och "Brillo".
Då måste jag ge det till din syster.
Du måste bita.
Prinsessan var mycket medveten om hans obarmhärtiga ilska.
Det blev inte lättare att glömma den väldiga kärlek hon kände för Sir Romulus.
Prinsessan visste instinktivt att den rödhåriga inte gick att lita på.
När hans myndling dök för att hitta den förtrollade bägaren.
Sir Romulus tvinnade mustaschen...
Sir Romulus red norrut med två följeslagare mot den skinande sjön.
Hans heroiska sätt och tapperheten som döljde sig i hans röst...
Ingen kunde nånsin ana det mörka hjärta som lurade i Sir Romulus Turnbull.
Han var farligast i hela världen.
"Käre Cecilia, jag skriver för att be om ursäkt för min klumpighet-
-och mitt hänsynslösa beteende."
"Förlåt mig om jag verkar konstig..."
Cecilia, du får tycka illa om mig för att jag betedde mig dåligt i dag.
Jag känner mig löjlig när jag är med dig och jag kan inte skylla på värmen.
"Förlåter du mig?"
"Robbie."
- Ska du gå ut? - Leon sa att vi skulle äta middag ihop.
Det var alltså därför jag har polerat silver hela eftermiddagen.
Jag kommer tänka på dig när jag speglar mig på skeden.
Du är inte ett dugg lik din far. Verkligen inte.
Det är för att jag bara är din.
Dina skjortor hänger uppe.
Briony! Är det du?
Mår du bra?
Skulle du kunna göra mig en tjänst? Kan du springa och ge det här till Cee?
- Det känns lite fånigt om jag gör det. - Okej.
Briony.
Briony!
Jag tar för givet att han anses lämplig.
Han har könshår som växer från öronen.
- Han är faktiskt en bra kille. - Det säger du om alla.
Jag har skrivit en pjäs åt dig, Leon. The Trials Of Arabella.
Jag är bra på att imitera röster. Vi läser den ikväll.
Har du läst det här brevet, Briony?
Briony!
- Ni måste smaka. - Var det inget kuvert?
Får jag komma in?
Jag har haft en fruktansvärd kväll.
- Tvillingarna har torterat mig. - Så förskräckligt...
Tusen nålar.
De säger att det är jag som tvingar dem att stanna.
Lola...
Ska jag berätta något? Något väldigt hemskt.
Vad är det värsta du kan tänka dig?
Han är en sexgalning! Vad ska Cecilia göra?
Du måste ringa polisen. Han sa att han tänkte på det hela dagen.
- Du behöver bara visa brevet. - Lova att du inte berättar för någon.
Om han får reda på det vet man inte vad som kan hända.
Tvätta ansiktet. Jag ska byta om.
Tack, Briony. Du är mycket vänlig.
Cecilia!
- Det var ett misstag. - Briony läste det.
Det var fel version...
Ingen skulle få läsa det.
- Vad stod det i den jag skulle få? - Det var mer en formell...
Anatomisk?
Jag har känt det i veckor men vid fontänen denna morgon...
Jag har aldrig gjort något sådant.
Jag var så arg på dig och mig själv.
Jag trodde att jag skulle bli lycklig om du skulle läsa till läkare, men...
Jag vet inte varför jag missbedömde mig själv.
Du vet väl vad jag pratar om?
Du fick veta det innan mig.
- Varför gråter du? - Vet du inte?
Jo, jag vet precis.
- Robbie... - Cecilia...
- Jag älskar dig. - Och jag dig.
Någon kommer.
Cecilia!
Människor satt och åt på trottoaren.
Mina föräldrar sa alltid att varmt väder var vägen till lössläppthet.
På sommaren fick vi inte gå utomhus. De trodde att byborna skulle bli arga.
Vad säger du om det, Cee? Påverkar vädret ditt beteende?
- Nu rodnar du allt. - Det är bara varmt.
Torka bort läppstiftet, Lola!
Du då, Briony? Vilka synder har du begått i dag?
- Jag har inte gjort något fel. - Har ni stött på tvillingarna nyligen?
Stackarna var inte glada senast vi sågs.
- Det vet du inget om. - Vad har hänt med dig, Briony?
De är inga stackare. Se vad de gjorde mot Lola.
De gjorde illa hennes arm.
Precis. Jag var tvungen att hejda dem. Det var så jag blev skadad.
- Gjorde tvillingarna det där? - Ingen skada skedd. Eller hur, Lola?
Leta reda på pojkarna, Briony. Hälsa att middagen är klar.
- Varför just jag? - Gör som jag säger eller upp på rummet.
Ett brev! Tvillingarna har rymt.
"Vi rymmer eftersom Lola är så dum mot oss och vi vill åka hem."
- "Det fanns ingen pjäs." - Vi letar. De kan inte vara långt borta.
Du följer med mig, Cee.
Pierrot!
Jackson!
Pojkar!
Jackson!
Pierrot!
- Lola? Är du okej? - Förlåt mig...
Vem var det?
Jag såg honom...
Visst var det han? Vem var det, Lola?
Visst var det Robbie?
Han är som sagt en sexgalning. Du vet inte alls vad som hände innan middagen.
Han antastade min syster i biblioteket. Tänk om jag inte hade kommit.
- Såg du verkligen honom? - Ja, det gjorde jag.
Han tryckte ner mig på marken och höll för mina ögon.
- Jag kunde inte riktigt... - Jag har känt honom hela mitt liv.
Jag kan inte svära på det.
Jag kan det och det ska jag göra.
Ring polisen. Hon behöver även läkarvård.
- Har Robbie kommit tillbaka? - Jag har inte sett honom.
Jag vet vem det var.
- Då såg du väl honom? - Ja.
Som du ser mig nu? Vet du att det var han? Såg du honom?
- Jag såg honom. - Med dina egna ögon?
Jag såg honom med mina egna ögon.
Jag och min bror hittade dem nere vid sjön.
Såg ni ingen annan?
Jag skulle inte tro på allt Briony säger. Hon har en livlig fantasi.
Jag gick till far när de inte tittade.
Varför?
För att berätta allt för honom.
- Jag skulle inte ha öppnat det. - Nej, det skulle du inte ha gjort.
Nu har du åtminstone gjort det rätta.
Någon kommer, sir.
Gå och lägg dig.
Cecilia!
Lögnare! Lögnare! Lögnare!
{6}NORRA FRANKRIKE FYRA ÅR SENARE
Och jag säger: "Sitt där och rulla tummarna..."
"...och vänta på att bli nerskjuten.
"Jag drar."
Bonsoir monsieur. Bonsoir?
- Han säger att han har något åt oss. - I helvete heller!
Vänta! Vi har mat åt er. Bröd, socker...
Och vin!
Vad gör ni här?
När reträtten startade började stridsvagnarna anfalla.
- Jag förlorade kontakten med min enhet. - Så det är sant att britterna retirerar.
Vi ger oss av i gryningen.
Vi kämpade i många år och liv spilldes. Nu är tyskarna tillbaka.
Vi kommer tillbaka.
Vi ska snöra ut dem.
Jag lovar.
Lycka till.
En snobb som du börjar snacka franska och allt slutar som menig?
Man får inte jobba som officerare om man kommer från fängelset.
- Nu driver du allt med mig. - Nej, inte alls.
Jag fick ta ett beslut. Stanna i fängelset eller gå med i armén.
Och för det sista... Jag är ingen snobb.
{6}SEX MÅNADER TIDIGARE
Förlåt för att jag kom sent.
- Ska vi slå oss ner? - Javisst.
- Ursäkta, jag minns inte... - Två, tack.
Var bor du?
I en liten sunkig lägenhet i Balham.
- Värdinnan är oförskämd och lustig. - Du är dig lik. Förutom uniformen.
Jag måste tråkigt nog åka tillbaka till sjukhuset om en halvtimme.
- Ursäkta mig. - Nej...
- Håller du kontakten med din familj? - Nej, jag vägrar.
Leon väntade utanför sjukhuset förra veckan.
Du är inte skyldig mig något.
Har du inte läst breven?
Skulle de ha tillåtit besök hade jag varit där varje dag!
Om det enda vi har tillsammans är den där kvällen i biblioteket för tre år sen...
- Jag vet inte... - Se på mig, Robbie.
Se på mig.
Kom tillbaka till mig.
Käraste Cecilia...
Cecilia.
Min vän har en stuga vid kusten. Vi får låna den när du är ledig igen.
Vitt med blåa fönsterkarmar.
Jag hoppas att bussen aldrig kommer.
Tänkt på det när du är borta.
Jag älskar dig.
Älskling. Briony fick tag i min adress och skickade ett brev.
Första överraskningen var att hon inte studerade vid Cambridge..
Hon gör en sköterskeutbildning på mitt gamla sjukhus.
Jag tror att hon försöker göra bot.
Hon börjar inse vad hon gjorde och vad det betydde.
Hon vill prata med mig.
Jag älskar dig. Jag väntar på dig. Kom tillbaka.
Kom tillbaka till mig. Kom tillbaka.
Kom tillbaka till mig.
Vart är vi på väg?
Jag hatar de här satans kängorna!
Jag hatar dem mer än alla satans tyskar tillsammans!
Kom igen nu. Klä på dig.
- Skulle du rädda mig om jag trillade i? - Självklart.
Briony!
- Tack! - Riktigt dumt gjort!
- Jag ville att du skulle rädda mig. - Du kunde ha drunknat!
Dumma unge! Vi kunde ha dött! Tycker du att det är kul?
Tack för att du räddade mig.
Jag kommer vara evigt tacksam.
Historienkan återupptas.
Vår historia kan återupptas. Jag fortsätter nu.
De kan följa med till South End.
Eller till Trafalgar Square. Ingen förstår deras språk.
Det funkar inte med: "Skicka kexet" eller "Var är min handgranat?"
De hatar oss. Vi krigar i Frankrike och de hatar oss.
Gör mig till inrikesminister och jag löser det här på nolltid.
Vi har Indien och Afrika.
Tyskarna kan ta Frankrike och Belgien och vad fan de vill.
Vem fan har ens varit i Polen?
De vill ha mer utrymme. De kan få det här skithålet.
Käraste Cecilia. Historien kan återupptas.
Den som jag planerade på den där kvällspromenaden.
Jag kan åter igen bli mannen som gick genom parken i Surrey i gryningen -
- och stolthet i mitt liv.
Mannen med äkta passion som älskade med dig i biblioteket.
Historien kan återupptas.
Jag ska återvända...
...hitta dig, älska dig...
...gifta mig med dig och leva utan skam.
Man kan känna lukten från havs.
Det är som tagit ur bibeln.
Vi anlände nyligen. Vad vill ni att vi ska göra?
Var är fartygen?
Några kom in i går. Luftwaffe attackerade med bomber.
Vi förlorade tretusen man. Befälhavaren vägrar skicka luftunderstöd.
Men jag förväntas komma hem.
Hundratusentals man väntar på stranden. Du får vänta på din tur.
Var tacksam att du är oskadd. För vi lämnar kvar de skadade här.
Nej! Lita aldrig på en sjöman på land.
Hör ni mig, damer? Jag kommer hem!
- Jag måste ha något att dricka. - Det behöver du. Du bleknar.
Han är alldeles blek.
Jag kommer hem!
Mike!
Vänta här.
Varför sätter du dig inte ner?
- Det är så varmt här. - Ta av dig kängorna.
Jag måste tillbaka.
Jag lovade att ställa allt tillrätta.
Och hon älskar mig. Hon väntar på mig.
Oi!
Vänta...
Vad har du gjort med dina kängor?
- Mår du verkligen bra? - Aldrig mått bättre.
Är stranden verkligen den bästa platsen att äta middag på?
Nej, det är längre fram.
Jag vet att det finns en vit stuga med blåa fönsterkarmar.
Det är alltså dit vi är på väg.
- Det ligger i närheten. - Vi är där. Här är det.
Ner med huvudet.
Stoppa om dig och försök att hålla värmen.
Ta en bit av denna. Men tyst så det inte blir något liv.
Försök att sova lite.
Hitta dig.
Älska dig.
Gifta mig med dig.
Och leva utan skam.
Jag älskar dig. Kom tillbaka. Kom tillbaka till mig.
Lite väl högljutt.
- Vad då? - Du skriker hela tiden.
De börjar bli lite irriterade.
- Du ser sliten ut. - Jag har tänkt stanna ett tag.
Jag ska träffa en och det är alltid hon som brukar få vänta.
Jag var ute och pissade nyss. Vad tror du jag såg?
De har börjat sortera folk på stranden.
Båtarna har återvänt och en kille från armén ska föra oss dit klockan sju.
Vi är på väg hem.
Försök sova nu och skrik inte mer.
- Okej? - Jag ska inte säga ett pip.
Det vore snällt om du väcker mig vid sju.
Jag ska inte säga ett pip till. Jag lovar.
{6}LONDON TRE VECKOR TIDIGARE
Sänghjulen ska peka inåt.
Igår hade tre glömts bort. Ni vet själva vem det var.
- Vem hade ansvaret för filtarna idag? - Det var jag, syster.
Etiketterna ska du vika in. Gör om.
Syster Tallis, in på mitt kontor. Resten får gå.
- Betyder jobbet något för dig? - Ja.
Igår gick ni till kirurgen för männen.
När er patient vaknade ur narkosen frågade han efter en Briony. Vem är det?
- Jag. - Det finns ingen Briony!
Du heter Tallis. Sköterska Tallis. Förstått?
Det finns ingen Briony.
Detta är BBC Home Service med nyheterna.
BEF slåss desperat mot de franska allierade om Västfronten.
De allierade har inte förlorat sammanhållning och stridsmoralen är hög.
RAF fortsätter att ge understöd till de allierade i norra Frankrike och Belgien.
Tack så mycket. Jag skulle aldrig klarat det själv.
Mamma brukade alltid hjälpa mig.
Godnatt, Tallis.
Lugn! Det är bara jag.
Du skrämde nästan livet ur mig.
Så det är alltså hit du sticker när det är mörkt.
Jag trodde att du hade någon liten kärleksaffär.
Fryser du inte här?
Jag älskar London.
- Kommer allt bombas sönder? - Nej.
Jag vet inte.
Skriver du om syster Drummond?
- Skriver du om mig? - Det händer.
- Får man se? - Helst inte. Det är privat.
Varför skriva en historia om ingen ska få läsa den?
- Den är inte färdig än. - Vad handlar den om?
Det är komplicerat.
Det...
En ung och dum flicka ser något från sitt fönster som hon inte förstår.
Men hon tror att hon förstår.
Den kommer nog aldrig bli klar.
Du är så mystisk. Jag har aldrig varit mystisk.
Vet du vad jag bestämde ikväll?
Jag skulle aldrig gifta mig med en man som inte var i flottan.
Här. Cecilia Tallis.
Jag tror att det är hennes adress.
Tack.
Käre Cecilia. Snälla kasta inte iväg det här utan att läsa det.
Jag är här i St. Thomas och gör min utbildning till sjuksköterska.
Jag valde att inte gå på Cambridge.
Jag bestämde mig för att bli något användbart. Göra något praktiskt.
I tidningen står det att armén gör strategiska tillbakadraganden.
Det är en omskrivning för reträtt.
Det spelar ingen roll hur hårt eller hur länge jag jobbar.
Jag kan inte fly från det jag gjorde...
...och vad det orsakade.
Jag har insett vidden av det nu.
Var god skriv och berätta att vi kan träffas.
Din syster, Briony.
Har du det?
En hemlig fästman i Frankrike. Alla tror det.
- Man vet inte om han kommer hem levande. - Jag har aldrig varit kär.
- Aldrig? Inte ens en stöt? - Jag hade en när jag var runt tio.
Jag hoppade i en flod och väntade på att han skulle rädda mig.
- Nu retas du med mig. - Nej. Han räddade mig.
När jag sa att jag tyckte om honom försvann känslorna.
Det har hänt någonting!
Robbie.
Ursäkta mig.
Nurse Tallis. Du pratar lite franska om jag minns rätt.
Det finns en soldat i säng 13. Sätt dig bredvid honom och håll honom i handen.
Nu är du äntligen här.
Syster skickade mig för en liten pratstund.
Jag kommer ihåg din syster. Hon var alltid så snäll.
Vad gör hon nu?
Hon är en sjuksköterska likaså.
Har hon gift sig med mannen som hon var så förälskad i?
- Jag har glömt vad han heter. - Robbie.
- Hon kommer snart hoppas jag. - Robbie. Så var det.
Och du? Vad heter du?
Luc. Luc Cornet.
- Och du? - Tallis.
Det är vackert.
Jag minns dig nu.
Den engelska tjejen.
Minns du den första gången du besökte Millau?
Jag jobbade med ugnarna med min far.
Jag hörde din accent.
Kan du göra en sak åt mig, Tallis?
Bandagen sitter så hårt. Kan du lossa lite på dem?
Självklart.
Minns du min yngre syster Anne?
Hon spelar fortfarande delen med Debussy.
Hon ser så allvarlig ut när hon spelar.
Vad tycker du om våra gifflar?
De bästa i Millau.
Det är kvalitén av smöret.
- Ja. - Var det därför ni kom varje dag?
För min mor tycker om dig.
Hon tycker att vi borde gifta oss i sommar.
- Jaså? - Ja.
Jag hoppas att det är bekvämare.
- Älskar du mig? - Ja.
Kan du stanna ett tag?
Jag är rädd.
- Tallis. - Briony.
Jag heter Briony.
Ställ dig upp, syster Tallis.
Gå och tvätta bort blodet från ditt ansikte.
Vi står i tacksamhetsskuld till flottan. Armén är obesegrad.
Deras mod blev lyckan till segern. Det här är sagan om Dunkirk.
Ett namn som i evighet kommer att stå i historieböckerna.
Under en rundtur sågs här drottning Elizabeth på besök i en chokladfabrik.
Godismagneten och arméns vän, Paul Marshall visade drottningen runt-
-i fabriken, tillsammans med sin blivande fru, Lola Quincey.
Vilket aptitretande par de är.
Fortsätt leverera karameller. Våra pojkar är gottegrisar.
För att gottgöra synd och undvika otukt ska de som inte ska leva i kyskhet-
-gifta sig och fortsätta vara medlemmar i Kristi kropp.
En prövning för samhället, den hjälp och tröst som den ene bör ha till den andre.
Jag såg honom.
Om någon har nån anledning till att de inte ska vigas tillsammans...
Jag vet att det var han.
...tala nu eller tig i evighet.
Jag såg honom med egna ögon.
Släpp fram henne. De ska till landet. Första gången utanför London.
Jag hoppas att de får en fin familj.
Jag söker miss Tallis. Cecilia Tallis.
Är hon hemma?
Tallis! Dörren!
Jag försökte skriva, men du svarade inte.
Jag behöver prata med dig.
Är du en distriktssköterska nu?
Tack.
- Jag vill ändra mitt vittnesmål, Cee. - Kalla mig inte det!
Jag förväntar mig inte att du ska förlåta mig.
Det kommer jag inte heller göra.
Du är ett opålitligt vittne. De kommer aldrig att återuppta fallet.
Jag kan gå hem och förklara för mamma, pappa och Leon...
- Men jag ville träffa dig först. - De vill inte höra något mer om det.
Alla tråkigheterna hör till det förflutna.
Ursäkta mig.
Han sover så djupt.
- Vad gör hon här? - Hon ville prata med mig.
- Om vadå? - Det hemska jag gjorde.
Nu ska jag vara uppriktig.
Jag slits mellan tanken på att bryta din nacke och kasta ner dig för trappan.
Har du någon aning om hur det är i ett fängelse? Naturligtvis inte.
Njöt du av att tänkta på mig inlåst?
Men du gjorde inget åt det. Tror du att jag anfall din kusin?
- Trodde du det då? - Ja. Men ja och nej.
- Och vad fick dig att vara så säker nu? - Växt upp.
Hur gammal måste du vara för att förstå skillnaden mellan rätt och fel?
Måste man vara 18 innan man avslöjar sin lögn?
Visste du att det finns soldater som bara är 18?
För fem år sen brydde du dig inte om att säga sanningen.
Trots min utbildning trodde ni att jag inte gick att lita på!
Tack vare dig blev jag kastad till de jävla vargarna!
Robbie!
Kom tillbaka.
Kom tillbaka till mig.
Briony. Det finns inte mycket tid.
Robbie ska anmäla sig senast sex och han ska passa ett tåg.
Sätt dig.
Det finns några saker som du ska göra för oss.
Berätta för dina föräldrar så snart du kan och övertyga dem om att du ljög.
Träffa en advokat, skriv ett uttalande få det bevittnat och skicka kopior hit.
Skriv ett detaljerat brev och berätta.
Försök att minnas allt som Danny Hardman gjorde den natten.
- Hardman? - Ja.
Det var inte Danny Hardman. Det var Leons vän, Marshall.
Han är gift med Lola. Jag kom just från deras bröllop.
Lola kommer inte vittna emot honom.
Han är immun.
Jag beklagar för all smärta jag orsakat.
- Jag är verkligen ledsen. - Gör bara som vi ber dig.
Skriv ner hela alltet utan förskönade adjektiv.
- Låt oss vara sen. - Det ska jag.
Förlåt. Kan vi stanna ett tag?
Javisst. Är något på tok?
Jag behöver bara några minuter för mig själv.
...för mig själv.
Din nya novell: Försoning. Den är...
Briony?
Förlåt. Kan vi stanna ett tag?
Briony Tallis, jag skulle vilja prata om din nya novell, Försoning-
-som släpps nu i samband med din födelsedag.
- Det är din tjugoförsta novell... - Min sista.
Verkligen? Drar du dig tillbaka?
Jag är döende.
Doktorn säger att jag har något som heter "vaskulär demens"-
-som egentligen är en kontinuerlig serie av små slaganfall.
Hjärnan stängs sakta av. Man tappar ord och minnen.
Det man behöver som författare.
Det var därför jag äntligen kunde skriva boken. Jag var tvungen.
Och därför är det min sista novell.
Konstig nog...
...skulle man kunna kalla den min första.
Jag skrev många utkast då jag jobbade som sjuksköterska under kriget.
Jag hittade bara inte den rätta vägen.
Visst är novellen självbiografisk?
- Jag har inte ens ändrat några namn. - Var det problemet?
Jag hade tidigt bestämt mig för att säga sanningen.
Utan rim och förskönande ord.
Jag tror...
Du har läst boken. Du förstår varför.
Jag har fått vittnesmål om allt jag själv inte sett med egna ögon.
Fängelset, evakueringen av Dunkirk, allt.
Men ärlighetens påverkan var ganska obarmhärtig.
Jag kunde inte inse vad som skulle bli bättre av det.
- Av vad? Ärlighet? - Ärlighet...
...eller verklighet.
Faktum är...
...att jag var för feg för att träffa min syster i juni 1940.
Jag reste aldrig till Balham.
Scenen där jag erkänner för dem är fantasi.
Påhittad.
Den kunde aldrig ha inträffat. Eftersom...
...Robbie Turner dog av blodförgiftning...
...första juni 1940...
...evakueringens sista dag.
Adjö, vännen.
Jag fick aldrig ställa saker tillrätta med min syster Cecilia...
...eftersom hon dog den 15 oktober 1940...
...av bomben som förstörde vattenrören ovanför tunnelbanestation i Balham.
Min syster och Robbie fick inte den tid ihop...
...som de förtjänade och så länge längtade efter.
Som jag sedan dess känt som om jag förhindrat.
Vilket hopp...
...eller tillfredställelse skulle läsaren känna av det slutet?
I boken ville jag ge Robbie och Cecilia vad de inte fick i det verkliga livet.
Jag vill inte se det här som en svaghet eller undanflykt...
...utan som en god gärning.
Jag gav dem deras lycka.
Översatt av: ThaKebab & Pirat
Text hämtad från: www.UNDERTEXTER.se